- Право в десетката! - Обзалагам се, татко!
Прибираме се направо в къщи.
Бомбите са пуснати!
Сайонара, влечуго!
Без консерванти, чиста вода!
Студена, чиста вода.
Хайде, дай нещо да се спазарим.
Н20, това е моята стока.
Не разбираш ли? Това е водата. Не можеш без нея.
Какво толкова, малко радиация? - Лек ден!
Взимаш чувал със зърно ...
... или жена за 2 часа.
- Какво предлагаш? - Търся един човек?
Търгуваш ли с нещо или не?
Той има керван камили.
Хората идват тук да търгуват, да изкарат по нещо.
Ако не търгуваш с нещо нямаш работа тук.
Един час.
- Следващия! - Имам талант - мога да търгувам.
Съжалявам. Бордеите са пълни.
Един час.
- И ако го намериш какво? - Ще го накарам да ми върне откраднатото.
И той ще бъде принуден да си успокои съвестта.
Ще бъде.
Толкова ли си добър?
В крайна сметка май имаш с какво да търгуваш.
Казвай.
24 от живота ти.
В замяна ще си върнеш всичко откраднато.
Звучи ми като сделка.
Не е. Нека да поговорим. Влез вътре.
Остави оръжията си тук. Такъв е законът.
Запомнете, това е превозното средство, което разби Детройт.
От къде ги взехте тези животни?
Тези прекрасни камили. Овце на пустинята.
Имат самостоятелно окачване, добро управление и абсолютно безпристрастие.
Можете да ги вземете веднага.
Един воин, Аунти.
Загубил е всичко, търси с нещо да търгува.
Та той е обикновен човек.
Той е бърз.
Айрънбар ..
ще се справили.
Може би.
Какво си правил преди това?
Бил съм ченге, шофьор.
Как се обръща живота.
Един ден горд петел, следващия мръсен парцал.
Свири нещо трагично, Тон Тон.
Знаеш ли коя съм била аз?
Никоя.
Като изключим онзи ден, в който оцелях.
Тази никоя получи шанс да стане някой.
Да оставим историите ... както и да е Вода? Плодове?
Поздравления. Ти си първият оцелял след прослушването.
Питие.
Всичко е наред.
Ела с мен.
Огледай се. Всичко това аз съм построила.
Постигнато с кръв и твърда ръка.
Където беше пустиня, сега е град,
където имаш обири, сега има търговия,
където имаше отчаяние, сега има надежда.
Това е цивилизацията.
Ще направя всичко възможно да я защитя.
Налага се да се убие един човек. Какво ще кажеш?
Какво ще получа?
Ще те се отплатя ... Возило, животни. Гориво ако пожелаеш.
Това е щедро предложение.
Защо аз? Ти имаш воини, оръжия. Нареди им.
Тук става въпрос за коварство.
Това не е враг. Това си е цяла фамилия.
Разбира, истинска цивилизация.
Причината не те засяга, важно е изпълнението. Сделка?
Първо, никой не трябва да разбере, че работиш за Аунти.
Убиваш го и си тръгваш.
Второ, това е честен бой.
И трето, боят е до смърт.
Кой е "зайчето"?
Наричаме го "Подземен свят". От него Бартертаун взима енергия.
Бензин, газ.
Прасета.
Прасета като онези?
- Глупости. - Прасешки изпражнение.
Лампите, моторите, превозните средства ..
... всичко се задвижва с помощта на "метан".
Метанът идва от прасешките изпражнения.
Виж. Кажи ми какво виждаш.
Виждам един здравеняк, разхожда един лилипут.
ГосподарятЗдравеняк. Те са съюзници.
Те даже са с еднакви имена.
На малкия му викат Господарят. Той е мозъкът.
Той ръководи Подземният свят.
Другият е Здравенякът. Той е мускулите.
Заедно те могат да са много силни.
Също така и арогантни.
Искаме да запазиш мозъка и да премахнеш тялото.
Тоя е голям. Добър ли е?
Може да победи повечето мъже с един поглед.
Искам да го разгледам по от близо. Как мога да влезна там?
- Това е фабрика. Питай за работа. - Нищо незнам за метана.
Можеш да ринеш изпражнения, нали?
Хей, ти!
Нека да поговорим!
Свободни човече, ела да удариш едно рамо. Не искаш да свършиш като мен.
Колко ти е присъдата?
Длъжка. До живот.
За убийство на прасе?
Хранех децата.
Това не ме притеснява. Живота тук е само една, две години.
Къде е този некадърен механик Блекфингър?
Имаме си голям проблем.
5 килограма динамит, готови да избухнат.
Ти си експертът! Обезвреди я!
Добра изработка е. Една грешка и всичко ще гръмне.
- Грамотно. - Мисли какво ще правиш!
Сега ... динамита е свързан към часовника ...
... който е свързан към детонатор, който не мога да намеря ...
... който е свързан към ...
... батериите.
- Аз бих изключил батериите! - Аз пък не бих го правил.
Ти кой си?
- Макс. - Умен си.
- Това си е моето возило.
Обезвреди я!
Колко ще получа?
Без пазарлък. Прави!
Да бе!
Аз заповядвам. Аз Господарят!
Аз управлявам Бартертаун!
За това живееш в лайна.
Не лайна! Енергия!
Както искаш го наречи, на мен ми мирише на лайна.
Не лайна! Енергия! Няма енергия, няма град!
Аз - Крал Араб!
Да бе. Аз съм срамежливата принцеса!
Ембарго, веднага!
Ембарго! Главната мощност да се изключи!
Четири, три, две ...
За бога, сега какво?
Кой управлява Бартертаун?
Мамка му! Казах ти вече, никакво ембарго.
Още, Здравеняко.
Кой управлява Бартертаун?
Знаеш кой.
Кажи.
ГосподарятЗдравеняк.
По-високо.
ГосподарятЗдравеняк.
ГосподарятЗдравеняк какво?
ГосподарятЗдравеняк управлява Бартертаун.
По-силно!
ГосподарятЗдравеняк управлява Бартертаун.
Махнете ембаргото.
Искаш ритник в лицето?
Обезвреди.
Добро момче.
Ето тук, Здравеняко.
- Какво чакаш? - Нищо.
- Кой си ти? - Никой.
Не, господине, усещам го. Заровете са хвърлени.
Искам си камилите, колата, храна, вода, метан.
- Дадено. - Каза честна игра.
- Какво означава това? - Законна.
- Фъндърдум.
Двама мъже с голи ръце. Няма съдии, няма рефери.
Двама мъже влизат, един излиза.
Оръжия?
Всичко е възможно. Въпрос на късмет.
Фъндърдум. Как да попадна там?
Това е лесно. Предизвикай бой.
Всички се забавлява!
Това си е моето возило и си го искам!
Чули го само. Звучи ми като заповед.
Точно така.
Мили боже! Той казал. Лудичък.
Обяснявам.
Това е моето возило. Ти ...
... пешеходец!
Три секунди ...
... счупен врат. Едно ...
ГосподарятЗдравеняк!
Чуй закона!
Аунти, двама мъже спорят.
Ето ги свидетелите, Аунти.
Нас ни обвиняват. Искаме справедливост.
Искаме Фъндърдум!
Знаеш закона. Двама мъже влизат - един излиза.
Това е Здравенякът. 20 мъже влизат, само той излиза.
Това е твоят избор. Фъндърдум.
Аунти! Аунти!
Добре дошли на поредното шоу Фъндърдум!
Слушайте! Слушайте!
Това е истината.
Боят води до смърт, и смъртта обезпокоява.
И това е достатъчно близко до нашата смърт.
Вижте ни сега, освирепели, говорещи за тежкият дъжд.
Но всички сме се поучили от прахта им. Бартертаун се е поучил.
Сега, когато хората се бият, се бият тук.
И всичко приключва тук.
Двама мъже влизат, един излиза.
В този момент аз имам двама мъже.
Двама мъже изпълнени със страх.
Дами и господа, момичета и момчета ...
... време е за смърт!
Той е разбивачът. Живата смърт!
Познавате го. Обичате го! Той е Здравенякът.
Предизвикателят, направо от из зад Уейстленд.
Той е лош. Той е красив. Той е луд!
Това е мъжът без име!
Фъндърдум е простичък. Доберете се до оръжията и ги използвайте по свой вкус.
Знаме, че няма да нарушите правилата, защото няма такива.
Помнете къде се намирате.
Това е Фъндърдум.
Смъртта слуша, е ще отнесе първият мъж, който изпищи.
Подгответе се!
Двама мъже влизат, един излиза!
- Знаете закона! - Това е Фъндърдум!
Убий го!
Не, не! Вижте това лице!
Той има ум на дете.
Не е негова вината.
Здравеняко, съжалявам.
Това не беше част от сделката.
Сделка!?
Какво имаш предвид със "сделка"?!
Трябваше да го очистиш. Беше ти в ръцете.
Имаше този шанс!
Какво значи "сделка"?
Никакъв метан вече!
Това място ... свършено е!
Не, малки човеко.
Сега започваме.
Отвори.
Двама мъже влизат, един излиза!
Какво е това!?
Да не мислите, че не познавам закона? Нали аз съм го писала?
Този мъж наруши закона.
Правилно или грешно, имахме сделка.
И закона казва: "Нарушиш ли сделка, изправяш се пред колелото."
Наруши ли сделка, изправяш се пред колелото.
Животът ни се крепи на страховете ни.
Имаме човек, очакващ съдбата си.
Не е ли това истината? Получи своят шанс по закон.
Справедливостта е само едно хвърляне на зарове ...
... страна на монета, завъртане на колелото.
Поправи го.
Ти управляваш Бартертаун.
Ти го поправи.
Не прасета! Не!
Достатъчно!
Искате да го използвате или да го убиете? Качете го.
Господарю, прави каквото Айрънбар ти казва.
Да. Ще го правя.
Савана!
Фин, виж.
Той е. Намерих го.
Капитан Уолкър.
- Какви са тези звуци? - Той не изговаря думи.
Доста е пътувал. Сигурно е обгорял.
Може би. Може би просто слуша.
Уолкър? Здрасти?
Може би той ни говори, но ние не го чуваме.
Виждаш ли, че не си мърда устните.
Не с думи, с мисъл.
Това никога няма да се случи, мисъл - дрън дрън!
Тук Делта-Фокс-Лъчи.
Чуваш ли ме?
Делта-Фокс-Лъчи.
Хайде.
Има ли някой там?
Чуваш ли ме, Уолкър?
Какво става, докторе?
Хей, вземи ме с теб!
Чуваш ли ме, Уокър?
Лети, Уокър!
Кой си ти?
Стига!
Млъкнете!
Стига!
Кои сте вие?
Ние сме чакащите.
Чакащи какво?
Чакащи теб.
И кой съм аз?
Мисля, че той ни изпитва.
Това изпитване ли е, Уокър? Ние не сме се отпускали.
Не знам. Може сте се поотпуснали.
Не сме. Всичко сме запазили. То е там.
Всичко е отбелязано, всичко е запомнено. Ще видиш.
Ето ги познанията. Аз бях първият Записвач.
Времето летеше, за създадох Историята.
Но не аз я разказвах, Уолкър. Разказваше я Савана.
Така само тя имаше право да разказва Историята.
Това не е история на един човек. Това е нашата история.
Ние я предаваме уста в уста. Трябва да я слушаш и запомниш.
Защото това, което чуеш днес, ще трябва да разкажеш на децата утре.
Гледам назад в миналото ...
... през времето ...
... надолу по дългия път, назад в историята.
Виждам краят, който беше начало.
Дяволско затъмнение, пълно с болка!
И след това беше сътворението, разпръсквайки прахът на времето.
Беше ледена зима ...
... и Смъртта ги преследваше до един.
Но само един не можеше да хване. Капитан Уокър.
Той ни събра, издигна ни във въздуха и полетя в небето!
Така че те напуснаха домовете си, казаха чао на небостъргачите ...
... и каквото беше останало то познанията, те го оставиха там.
Някой казват, че вятърът е виновен.
Други твърдят, че били банда, наречена Турболентост.
И след катастрофата ...
... някой били изхвърлени от г-жа Смърт ...
... но някой имали късмет и той ги довел тук.
Един поглед и те видели целта си. Нарекли я "Планета Земя".
И те казали: "Не ни трябват познания, можем да живеем тук."
"Не ни трябват познанията, можем да живеем тук."
Времето върви и продължава да върви.
Започнали да им липсват изгубените неща.
Липсвали им небостъргачите и видеото.
И те направили снимки, за да запазят цялото познание, което имали.
Помниш ли това?
Утрешната Земя!
Помниш ли това?
Реката от Светлини!
Помниш ли това?
Самолет!
Помниш ли това?
Капитан Уокър!
Помниш ли това?
Госпожа Уокър!
Капитан Уокър ги събрал всичките и те тръгнали по дългият път.
Те били 20 и всичко било пред тях. Страхотният живот.
"Спасителните части тръгнали в ранни зори ...
... начело с пилот Капитан Дж.Л. Уокър"
"Нека бог се смили над душите ни."
Казали им чай и на това, което били създали.
И от нищото погледнали назад ...
... и Капитан Уокър изкрещял. "Чакайте, един от нас ще дойде."
"Чакайте, един от нас ще дойде"
И някой наистина отишъл.
Уокър!
Ни те послушахме, капитан Уокър.
Готови сме. Отведи ни в къщи.
Ни го запазихме! Всичко отбелязано, не е забравено!
Добре сте го запазили. Не сте се отпуснали.
- Защо стоим още тук? - Това не съм аз.
- Попаднали сте на грешния човек. - Не се бъзикай!
- Хвани вятъра. - Искаме да видим Утрешната Земя!
У дома! Утрешната земя!
Имаше такива места. Градове.
Наричаха ги градове.
Там имаше много знания. Имаха си небостъргачи ...
... видео и свръхзвукови самолети.
След това се случи онова.
Онова затъмнение, и всичко свърши. Няма ги вече.
Трябва да разберете, вашият дом е тук ...
... и няма Утрешна земя ...
... и аз не съм капитан Уокър.
Това е!
Натоварени сме и чакаме, капитане.
Хвани вятърът, капитане. Да вървим!
Кой идва? Ние трябва да тръгваме.
Няма да има никакво тръгване. Това са само глупости.
Ще го направим различно.
Не виждате ли? Той не може да хване вятъра.
Нямало е никакво летене. Няма да има никакво спасение.
Това е нашата Утрешна земя! И той е доказателство за това.
Предсказание! Всичко е планирано. Ако той не е капитан Уокър, кое тогава?
Той не е по различен от нас. Той е дошъл пеша.
Ако той е успял да стигне тук, ние ще успеем да се върнем.
Той не е по-голям от нас.
Помощник пилота е успял. Защо да не успеем и ние?
В това е същността. Кой ще дойде?
От нищото? Не помните ли?
Когато го намерихте той беше с един крак в гроба!
Никой не е казал, че ще бъде лесно.
Ако искаме познанието, няма хич да ни е лесно.
Няма никакво познание!
Няма никакво летен и самолети. Ще отидете в нищото.
По-лошо от нищото.
Първото място, до което ще стигнете е змиярник наречен Бартертаун.
Ако земята не ви е погълнала, това място ще го направи.
Чуйте го! Няма никаква Утрешна Земя!
Ние го направих ме!
Той проговори със задника си!
Който и да е той, ще върви с нас.
Сега слушате добре!
Аз не съм капитан Уокър. Аз съм този, който е сложил Смъртта в малкия си джоб.
И аз казвам, че ще останем тук.
И ще живеем дълго, и ще бъдем благодарни.
Така ли?
Продължава ме търсенето.
Приберете останалите.
Те си тръгнаха. Трябва да ги върнеш!
Те си тръгнаха!Сролуз ги пусна. Те са вече в пустинята.
Хайде, трябва да ми помогнете! Трябва да ми помогнете да ги върна!
Савана и Геко. Те едвам вървят.
Малкият Фин, г-н Скайфиш, и Каша.
- Колко мина? - Половин нощ.
Може би по-малко. Те са навътре в нищото.
- Без достатъчно вода. - Това не променя нещата.
- Те ще бъдат погълнати от пясъците.
Върни ги, Капитане!
Престанете с този "Капитан". Престанете да шумите!
Трябва ми вода.
Какво правиш?
Аз ще съм избавлението за приятелите ми.
Трябва ни ловец.
Той си носи своите, окей?
Помощ! Помогнете!
Бързо!
Това Утрешната Земя ли е?
Не. Бартертаун.
Това е единственият ни шанс.
Влизай, ни сме след теб.
Чакайте! Стойте заедно!
Къде сме?
В Бартертаун.
Вони!
Туба, Каша, чакай те!
На къде?
Към светлината.
- Къде са другите? - Тръгнаха напред.
- Колко? - Доста.
- Виждаш ли ги? - Почти!
Какво правим? Какъв е планът?
Търсим определен човек.
Тук? Това е глупаво!
Мъничък човек с познания за доста неща. Ясно?
Добре, млъкни!
Какво трябва да гледаме?
Тихо!
Ето го, Капитане! Ето го малкият човек!
Малък? Той е най-малкият! Какво по дяволите, капитане. Какъв е той?
Тихо!
- Къде са другите? - Ето там.
Скрюли, нека полетим!
Извинете ме.
Задръж!
Запомни ... независимо къде ходиш, пак ще си тук.
Здрасти.
Всички да се качват!
Тръгвай!
Давай!
Взимаш сега, плащаш после.
Бартертаун! Чуй ме!
Къде сте тръгнали да бягате?
Къде ще се скриете? Чуйте ме!
Бартертаун ще живее!
Намерете малкият.
Доведете ми го ... жив!
Ние ще започнем наново!
За онези, които го отведоха ... никаква милост!
Та, какъв е планът?
План?
Няма план.
Скайфиш, виж!
Трябва да е натам!
Звуците!
Геко е бил прав.
Делта-Фокс-Лъчи.
Хайде.
Добре дошли. Отворете учебниците на страница 1.
Сега повтаряйте след мен. "Бонжур".
Добро утро.
01:21:17,400 --> 01:21:18,960 Къде отивате?
01:21:26,160 --> 01:21:27,920 Отиваме си в къщи.
Човека е при него!
А, Убиецът на прасета!
Блекфингър! Извади клинът!
Сега!
Задръж, Блекфингър!
Върни го!
Да вървим!
Блекфингър, да вървим!
Хванах те и си отиваме в къщи!
Всичко ще бъде наред.
Хайде!
Ще броим до три.
Какво стана с двето?
Това е барикада!
Ако някой мръдне ще се превърне в мърша!
Мисля, че всичките ще станем на мърша!
Татко! Мъртви сме!
Бързо, самолетът!
На къде тръгна?
Предупреждавам те, татко!
- Ти! Аз?
Ти. Днес ти е щастливия ден.
Така ли?
Имаш самолет.
Имам?
Може да ти спаси живота.
Ще го направи?
Добре, да вървим.
Какъв е проблемът?
Няма да излетим.
Претоварени сме.
Татко, ще е добре да направиш нещо!
- Давай, към тълпата. - Няма да успеем.
Няма достатъчно място за излитане.
Нямаме друг избор.
Между тях ...
... и тях няма достатъчно място.
Ще има.
Ако не бяхме комбина ...
... обикновени човече.
Довиждане, войнико.
Помнете. Годините отминават бързо.
С времето аз създадох Историята.
Но това не е Историята само на един, тя е за всички.
И трябва да я слушате внимателно и запомните.
Защото това, което чуете днес, ще разказвате утре.
Тя гледа назад към нашето минало.
Виждам онези от нас, които имаха късмета да тръгнат по пътя към дома.
Тя ни доведе тук и ние сме благодарни за това, че видяхме ..
какво е било преди. Един поглед и нещата се подреждат.
Онези, които вече са си отишли са предвидили нещата ...
... даже нашите мечти.
Времето върви и ще продължава да върви.
Ние знаем сега ...
... да откриеш какво е било не е лесно.
Но това е нашият път. Ние трябва да го извървим.
И никой не знае къде ще ни отведе той.
Но въпреки това, всяка вечер разказваме Историята ...
... за да помним кои сме били и от къде идваме..
Но повечето от нас помнят мъжът, който ни откри ...
... който се превърна в избавление.
И ние осветяваме градът не само заради него ...
... но за всички онези, които са все още там някъде ...
Защото знаем, че ще дойде нощта ...
... в която те ще видят светлината ...
... и ще се върнат в къщи.
Превод на субтитри: palechka